Vartijat ja vaihtomiehet.
Eteenpäin!
Pyhä Yrjö! Seis!
Muskettisotilaat, edetkää!
Tulta!
Olette pelkureita kaikki!
Kuinka voitte omistaa maata -
kun ette halua kehittää sitä?
Heillä ei ole sieluja.
Ampukaa hänet! Mitä odotatte? Ampukaa hänet!
Senkin paholaiset!
Rikkimeret! Tuliauringot!
Paholaiset Helvetin vuorelta!
Herra.
Älä käännä kasvojasi pois.
Et halaja synnintekijän kuolemaa.
Olen lähtenyt pois luotasi.
En ole välittänyt äänestäsi.
Älä anna meidän joutua hukkaan.
Olit elämäni valo.
Iloni.
En voi antaa sinun kuolla.
Olen liian vanha kestääkseni sen.
Anna anteeksi, isä.
Lähetän sinut pois.
Tämä on viimeinen kerta, kun puhumme.
Et ole enää lapseni.
- Kerro hänelle. - Prinsessa on yläjuoksulla Pastancyssä.
Hänet lähetettiin setänsä Patowomeckin luokse.
Hän on Alastomien paholaisten johtaja, ja sivumennen sanoen tuttavani.
Puhuin hänen neuvonantajalleen, ja tämä olisi valmis myymään tytön.
Keisari ei uskalla hyökätä prinsessan ollessa linnakkeessa. Hän jumaloi tyttöä.
- Näitkö varmasti juuri hänet? - Näillä silmillä.
Puhuin itse kuninkaan kanssa.
- Mitä tämä roisto haluaa maksuksi? - Olin pääsemässä siihen.
Hän pitää eniten kammoista, -
mutta nyt hän on kiinnostunut vesipannusta.
Sellaisesta kuparipannusta, jollaista äitini käyttää teen keittämiseen.
Sitä en kyllä tiedä, mihin tarkoitukseen hän sellaista haluaa.
- Niin? - Emme ota panttivankeja.
- Kuningas James ei hyväksyisi sitä. - Haluatko mieluummin nähdä meidän tuhomme?
Hän on tehnyt tarpeeksi hyväksemme.
Hän vaaransi itsensä minun puolesta.
Jos hän ei olisi ruokkinut meitä, olisitte kuolleet nälkään.
Hän on ollut apuna pelastamassa tätä siirtokuntaa tuholta.
Emme vastaa hänen ystävällisyyteensä ottamalla hänet vangiksi!
Uhkailetko minua? Kukaan ei elä tuhatta vuotta.
Hän laumoineen on tappamaisillaan meidät kaikki.
Meitä on hädin tuskin kourallinen jäljellä alusten palatessa, mikäli ne edes palaavat.
Kerroitte itse hänen isänsä pitävän häntä kaikkein tärkeimpänä.
Vai onko teillä henkilökohtaisia syitä tämän takana?
Palatkaa asemiinne.
Rangaistus esimiehen käskyn uhmaamisesta on hirttäminen.
Rikot lakeja. Tuo on kapinointia.
Minäkö rikon lakeja?
Olen saanut tietää, että Smith -
on suunnitellut naivansa tytön ja tekevänsä itsestään Virginian kuninkaan.
Et ole enää johdossa, Smith.
Mitali on nyt minulla.
Laiminlöit velvollisuuksiasi kuningasta kohtaan.
Petit nämä Jamestownin asukkaat.
Julistan siis täten, ettet ansaitse enää olla tämän siirtokunnan jäsen.
Et ole enää johdossa, Smithy!
Oi suuri ja mahtava herra.
Ei! Täällä täytyy olla järjestys!
Emme voi antaa kaikkien juoksennella ympäriinsä pitämässä hauskaa.
Siitä syntyisi vain kaaos.
Tule lähelleni.
Puhuttelet.
Sanot: "rakas ystäväni"!
- Kosketa minua. - "Rukoilen puolestasi lopun ikääni."
Kukaan ei käyttäydy epäkunnioittavasti minua kohtaan.
Anna minun seistä vierelläsi kaikissa tilanteissa.
Laita hänet töihin.
Lähetä hänet metsään hakemaan tuoretta puuta muureja varten.
Lähetä hänet pois joka ilta, kun työt on tehty.
Hän saattaa pidemmän päälle myöntää rikkeensä.
Äiti, hänkö tämän aluksen lähetti minulle?
Omatunto on pelkkä maanvaiva.
Kärpänen.
Haukkuva koira.
Ellet usko siihen, mitä vaivaa siitä sinulle on?
Äiti.
Olet voimani.
Jota minulla ei ole.
Olette myöhässä!
Jätin kertomatta sinulle erään asian.
Kapteeni ei ole enää virassaan.
Hän osannee selittää syyt paremmin kuin minä.
Prinsessa.
Tämä on uusi asuntonne, neiti. Pastori asui täällä, mutta hän on nyt kuollut.
Alukset palaavat.
Ammuskellen tykeillään. Ajaen alkuasukkaat etsimään rauhaa.
Vuorovedet eivät olleet enää heidän puolellaan.
He sanoivat aikovansa hakea sinut.
Olin sitä vastaan.
En halunnut vahingoittaa sinua.
Ja nyt ympärillämme on vain ikävyyksiä. Meidän olisi pitänyt lopettaa ajoissa.
Mikä on oikein?
Mikä väärin? Kuka tämä mies on?
Kaikki on täydellistä, mutta ehkä myös kadotettua.
Se virtaa lävitseni -
kuin joki.
Tule.
Seuraa minua.
Riittää.
Jätä meidät kahden.
Haluatko nostaa syytteen tätä miestä vastaan?
Oletko varma?
Hyvä on, Argall. Riitely riittää jo. Menehän siitä.
Minulla on uutisia sinulle.
Kuningas haluaa sinun palaavan Englantiin.
Valmistelemaan omaa tutkimusmatkaasi.
Kartoittaaksesi pohjoisrannikkoa.
Katsomaan, jos löytäisit meritien Itä-Intian saaristoon.
Muistan, kun sinulla oli näkemystä ja kunnianhimoa.
Etkö aio jatkaa enää?
Sinäkö löytäisit reitit, joita kieltäydyit etsimästä?
Rannikon tuolla puolen.
Kuninkaalla on suuret odotukset sinusta.
Suunnitelmia.
- Hän pitää sinusta nyt huolen. - Nimeni on Mary.
- Ja tämä tässä lienee... - Se ei kuulemma ole hänen nimensä enää.
Hänellä ei ole nimeä.
Sepä onnetonta. Sinulle täytyy antaa nimi.
Tässä.
Hiero pyyhkeellä.
Löydän iloa kaikessa näkemässäni.
Lyhyitä askelia.
Ja maamme on ikuinen synnyinoikeutemme.
Katso porttiemme tuolle puolen. Eden on edelleen luonamme.
Olemme päässeet pois vanhasta maailmasta ja sen suruista.
Aloittakaamme alusta -
ja näyttäkäämme uutta esimerkkiä ihmiskunnalle.
Olemme alan edelläkävijöitä koko maailmassa.
Meidät on lähetetty villiin luontoon näyttääksemme muille tietä.
Nuoruutemme on vahvuutemme ja toisaalta kokemuksemme on viisautta.
Jumala on antanut meille luvatun maan. Suuren perinnön.
Se otetaan takaisin, jos käännämme hänelle selkämme.
Valmistakaamme saamamme maa, jotta se nousisi -
hänen koko loistoonsa. Tulevaisuuden maa.
Pyhän Hengen uusi valtakunta.
Olenko mieleisesi?
Hänen silmänsä.
Tunnet minut sellaisena kuin olin.
Kauan sitten.
En ole koskaan ollut se mies, jolta sinusta näytän.
Mitä hän sanoo?
Mennään istumaan joen rannalle.
En saa unta, ennen kuin näen sinut jälleen.
Sinulla ei ole kotia.
Kuulun sinulle.
Hän tietää.
Missä minä olen?
Odota kaksi kuukautta.
Kerro sitten hänelle, että olen kuollut.
Hukkunut.
Hän on jättänyt sinut, prinsessa.
Hän kertoi sinulle vain valheita. Unohda hänet.
Minulla on ikäviä uutisia.
Kapteeni Smith on kuollut, hän hukkui ylittäessään merta.
Hän rakasti sinua hyvin paljon.
Veit elämäni mukanasi, kun lähdit.
Jumala kuoli sisältäni.
Kun näin hänet ensimmäisen kerran, häntä pidettiin loppuun kuluneena.
Murtuneena ja eksyneenä.
Hän tuskin huomasi muita ympärillään.
Haluaisin viettää iltapäivän kanssasi.
Kuinka voin pyytää?
Sinun luonteesi voi kääntää murheen eduksesi.
Tämä suru antaa sinulle voimaa ja näyttää paremman tien.
Ajattele puuta, joka kasvaa haavoistaan huolimatta.
Jos oksa katkeaa, se jatkaa kasvamista.
Se kurkottaa kohti valoa.
Meidän on kohdattava murhe ylpeinä.
Ei pelosta kärsien.
Meidän täytyy esittää näytelmä loppuun, -
ja voittaa vastoinkäymiset.
Huhtikuu, toukokuu, kesäkuu...
- Heinäkuu, elokuu... - Mikä on päivä?
- Päivä? - Tunti?
Tunti on kuusikymmentä minuuttia.
Miksi maalla on värit?
- Antakaa hänelle nimi. - Rebecca.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Hän suostui pyyntööni työskennellä pelloilla.
Hän osaa viljellä tupakkaa.
Kansa oli pahoillaan hänen menetyksestään.
Menetettyäni vaimoni ja tyttäreni, -
ymmärsin hänenkin suruaan.
Tunnit kuluvat.
Hän sanoo tuskin sanaakaan.
Kuka olet?
Mistä uneksit?
Pidän ruohikosta.
Oletko ystävällinen?
Hän liittää kaiken yhteen.
Kosketin häntä kauan sitten, -
vaikka en tiennyt edes hänen nimeään.
Jos pyytäisin sinua kanssani naimisiin, mitä sanoisit?
Pyydätkö minua?
Missä me asuisimme?
Täällä.
Englannissa.
Aivan kuten haluat. Ehkä se olisi parasta.
Voisit unohtaa elämäsi täällä.
Miksi kartat minua?
Miksi et vain suostuisi?
Jos haluat niin.
En odottanut aivan tällaista. Rebecca.
Olen pahoillani.
Miksi itket?
Minun pitäisi...
Minun pitäisi olla onnellinen.
Et rakasta minua nyt, -
mutta jonain päivänä rakastat.
Pyydän ja vaadin teitä vastaamaan kautta suuren tuomiopäivän, -
jolloin kaikkien sydänten salaisuudet paljastetaan, -
että jos joku tietää jonkun syyn,
miksi tätä paria ei voi vihkiä, -
kertokoon sen nyt.
Äiti.
Miksi en tunne niin kuin pitäisi?
Kuin täytyisi.
Kun kaatuu, täytyy nousta uudelleen pystyyn.
Ottaa piikki pois.
Hän on kuin puu.
Hän suojelee minua.
Makaan hänen varjossaan.
Voinko jättää sydämeni huomiotta?
Mikä on sinulta?
Mikä ei?
Suuri aurinko, tarjoan sinulle kiitokseni.
Sinä annat elämän puille ja kukkuloille.
Virroille.
Kaikelle.
Äiti.
Rakkautesi on aivan silmieni edessä.
Näytä minulle tietä.
Opeta minulle polku.
Anna minulle nöyrä sydän.
Sain yllättäviä uutisia.
Kuningas ja kuningatar ovat kutsuneet meidät Englantiin.
Kunniaksesi järjestetään kuninkaallinen vastaanotto.
Opit sen kaiken vielä.
Merirosvot pysäyttivät ja ryöstivät hänen aluksensa.
- Tehtävän saamiseen kului viisi vuotta. - Niinkö?
Kaikki heidän aluksensa purjehtivat New Foundlandiin.
Hän harhaili pohjoisessa ja meni kotiin.
- Kapteeni Smith. - Hän sai sinut nauramaan.
Asiat ovat muuttuneet.
Harmi, että hänet lähetettiin Lontooseen. Hän on tehnyt paljon tämän eteen.
Kapteeni Smith on elossa.
Te näitte hänet.
En voi tehdä sitä.
Miksi et?
Se ei tuntuisi oikealta.
Mikä sinuun on mennyt?
Olen naimisissa -
hänen kanssaan.
Hän on elossa.
Kuulin sen linnoituksella.
Hän on elossa.
Naimisissa...
Et taida tuntea sanan merkitystä.
Mutta minä olen.
Kaunis vaimoni.
Rakkaus loi siteen välillemme.
Ja rakkaus voi sen myös irrottaa.
Hänessä on jotakin, mitä en saa ikinä tietää.
Isäsi lähetti minut. Aina, kun näen englantilaisen, -
minun on tehtävä viilto tähän keppiin.
Ja myös nähdäkseni sen Jumalan, josta he niin paljon puhuvat.
He juhlivat iloisesti tätä onnenpäivää.
Antoivat ilon näkyä purojen virtaavissa vesissä.
Niiden villeissä mutkissa virtaa loppumattoman ilon virta.
Hyvä mieli laskeutuu pehmein siivin. Enkelit opastavat häntä tiellään.
Uuden maailman prinsessa löytää uuden elämän ja tuo ilon meidän päiväämme.
Taidat yhä rakastaa häntä.
Etkä saa rauhaa, ennen kuin näet hänet.
Turhamaisuudessani luulin, -
että saisin sinut rakastamaan itseäni.
Mutta en voi tehdä sitä.
Olet käynyt sokeasti -
tilanteeseen, jota et voinut ennakoida.
Olet se mies, joksi sinua luulinkin.
Ja enemmänkin.
Teinkö virheen, kun tulin tänne?
Olisin tullut aiemmin, mutta en ollut kaupungissa.
Ehkä -
minulla ei ole oikeutta puhua sinulle näin, -
mutta olen ajatellut sinua usein.
Olen kaivannut sinua sen jälkeen, kun lähdin.
Kuningaspari otti sinut kuulemma vastaan. Esiinnyit myös kuulemma eduksesi.
Sinusta kuulee puhuttavan kaduilla.
Armollinen rouva. Kuka olisi arvannut?
Tiesit, että olin luvannut.
- Etkö vain? - Niin tiesin.
Löysitkö sen Itä-Intian saaristosi, John?
Löydät sen vielä.
Saatoin purjehtia niiden ohitse.
Luulin sitä uneksi.
Se, mitä tunsimme metsässä, -
on ainoa totuus.
Tuntuu, kuin puhuisin sinulle nyt ensimmäistä kertaa.
Voimmeko palata kotiin?
Niin pian kuin mahdollista.
Aviomieheni.
Äiti, nyt tiedän, missä asut.
13. huhtikuuta 1616.
Rakas poikani. Kirjoitan tämän, jotta joskus tulevaisuudessa -
ymmärtäisit asiat, jotka ovat sinulle vain kaukainen muisto.
Rakas äitisi, Rebecca, -
sairastui merimatkallamme Gravesendissa.
Hän muistutti minua hellästi siitä, että kaiken on kuoltava.
Hänestä oli tärkeintä, että sinä, lapsemme, sait elää.